Jmenuji se Isabella Yorková.
A tohle je moje vězení.
Jsou tu jen dívky z dobrých poměrů, jejich služebné a učitelé.
Dívčí škola oddělená od světa vysokými zdmi.
Všechny studentky jsou buď...
z respektovaných rodin, nebo se do jedné chystají přivdat.
Pro mě platí to druhé.
Ona může jít kamkoli.
Ale já ne.
Mohu se představit?
Jsem ráda, že vám mohu sloužit.
Jsem autospisovatelka,
Violet Evergardenová.
Co tady děláte?
Vaše rodina mě pověřila, abych vám pomohla dosáhnout úspěchu coby debutantka.
Debutantka?
Za tři měsíce?
Ano.
Budu vás školit v kultuře, konverzaci, etiketě a tanci,
ve všem, co se patří dámě.
Budu v té funkci až do vašeho debutu.
Autospisovatelky tohle dělají taky?
Ne, obvykle jen píšeme dopisy za naše klienty.
Kdyby nešlo o moje představení královské rodině,
odmítla bych.
Zníte jako snob.
Takové lidi opravdu nesnáším.
Slyšela jsem, že míváte záchvaty kašle.
Nesahejte na mě!
Vaše ruka.
Je to protéza.
Ztratila jsem ji ve válce.
Autospisovatelka, co slouží královské rodině?
Ne, já jsem civilní autospisovatelka. Naše firma je v Leidenschaftlichu.
Leiden?
Je to nejjižnější národ.
Je to čtyři dny vlakem odsud,
pokud pojedete po transkontinentální železnici.
Můžete jít, kam chcete.
Za prací ano.
Když to říkáte...
Zůstanu s vámi, dokud nedokončím svoji práci.
Nechci se s vámi kamarádit,
takže nemluvte, pokud to nebude nutné pro mé vzdělání.
Zase se tváříš. Co je to s tebou?
Ale, jde o žádost pro Violet.
Má doučovat dceru jednoho aristokrata.
Doučovat?
A je to na tři měsíce.
Královské rodině se ne neříká.
Ale tři celé měsíce?
A co kdybych na ni čas od času dohlédnul?
Je to dívčí internátní škola. Žádní muži tam nesmějí.
Dívčí internátní škola.
Tyhle veřejné milostné dopisy jsou jako ze sna.
Tohle jsem si nedávno vytvořila.
Nádhera.
Jestli chceš, tak si to vezmi.
Podívej se na tohle.
Kdo je to?
Ještě jsem ji tu neviděla.
Znáš ji?
Taky jsem ji nikdy neviděla.
Dobrý den, slečno Yorková.
Kohopak to tu máme?
- Je... - Jsem služebná slečny Isabelly.
Já jsem Violet.
- No, já... - Slečna Lancasterová, předpokládám.
Slyšela jsem vaše jméno.
Je tak krásná.
Vypadá spíš jako princezna, než služebná.
Použijte nůž na kraji.
Slečno, přestala jste pracovat.
Musíte pokračovat v lekci.
Je to povinná náplň.
Nechcu...
Říká se „nechci“, ne „nechcu“.
Taylor!
Ségra!
Taylor!
Mám tě nejradši na celém světě, Taylor.
Slečno Yorková, do kterého salónu vstoupíte?
Samozřejmě do toho slečny Lancasterové, že?
Lancasterovi, rodina premiéra
a Yorkovi, obchodní titáni... Obě rodiny mají vazby na Drosselovy.
Moc mě to mrzí.
Slečna Isabella je křehká a většinu života strávila osamotě
a nyní se snaží přizpůsobit životu s ostatními.
Mohla byste jí dát víc času, prosím?
Ano, jistě.
Jak snové. Je to jako v romantické povídce.
Slečno Isabello.
Odpusťte, že jsem vás nechala osamotě.
Jen pohled na vás...
mi kazí den.
Taylor!
Dobrý den, slečno Yorková.
Budeme na koleji pořádat čajový dýchánek.
- Kdybyste chtěla... - Nechte mě být.
Pardon, co prosím?
Je mi to moc líto.
Můj pán mi dal instrukce,
abych omezila její styk s ostatními, dokud se nestane debutantkou.
Opravdová rytířka.
Velmi dobře, zapomeňme, že se to stalo.
Pěkný den.
Berou mě podle toho, z jaké jsem rodiny.
Jsem v pasti.
Říkám si...
Vy nejste jiná.
To je úkol, který musím vykonat.
Jste opravdu dokonalá ve všech ohledech.
Mohla byste klidně předstírat královský původ.
Jsem sirotek.
Vážně zůstanete tři měsíce?
No?
Řekla jste mi, ať mlčím, dokud to nebude naprosto nezbytné pro vaše vzdělání.
Na to teď zapomeňte.
Naše firma má další autospisovatelky, takže obchod bude pokračovat...
Tak jsem to nemyslela.
Nikdo vám nebude chybět?
Takže ano.
Je tu někdo, ale...
nemůžeme jeden druhého vidět.
Opravdu?
Doufám,
že se Violet daří.
Taylor!
Ne, to jsem já, Violet.
Jak se cítíte?
Byla jste celou noc vzhůru?
Prošla jsem vytrvalostním tréninkem
takže málo spánku není...
Není to problém.
Poslyšte...
Chtěla bych mluvit s holkama v mém věku,
ale vážně nevím jak.
Dobře.
Ale řekněte mi, o čem chcete mluvit.
Například...
Co?
Je čas se připravit.
Přijdete pozdě do školy.
Na této škole
je obvyklé trénovat se studentkami, jako by to byli mužští partneři.
Slečno Isabello, vy budete žena...
a já budu muž.
- Jak úžasné. - Je to rytířka.
- Já tak žárlím. - Jak krásné.
Ale já vám budu šlapat na nohy.
Tajemství je v tom,
abyste uvolnila tělo a následovala mne.
Slečno Isabello.
Pojď sem a přidej se.
Ne, díky.
Přátelé se mají koupat spolu.
To se tak dělá?
Ano, přesně tak!
No tak.
Do toho.
Je to poprvé, co jsem se s někým koupala.
Opravdu?
Pojď sem.
Tohle dělají přátelé taky?
Nevím.
Takhle jsem spávala s mojí sestřičkou.
Vážně?
Otevřít, Taylor.
Je to dobrý?
Ségra!
Proč?
Základy už prakticky umíš na jedničku.
Dnes přidáme další kroky.
Hotovo.
Díky.
- Vždycky nosíš ty vlasy stejně. - Ano.
Isabello...
Klid.
Tohle nepůjde. Propásneš ranní přednášku.
Neboj se.
Dělávala jsem vlasy mojí malé sestřičce.
Tvoje vlasy jsou jako samet.
Asi si jich hodně ceníš, co?
Ty je chceš prodat?
Samozřejmě, že ne.
Hotovo.
Líbí se ti?
V kritických situacích by mi mohly padat do očí.
Vážně? Ale moc ti to sluší.
Tak jo. A co tohle?
A je to! Jako skořicové bochánky!
Isabello, zdá se, že se bavíš.
To bylo tak vidět?
Hej,
nezapomeneme na školu? Pojďme někam jinam.
Kam?
Kdekoliv.
Jen my dvě.
To nemůžeme...
Isabello.
Stop, zkusíme to znovu.
Isabello?
Nezvládnu to.
Nikdy jsem dámou být neměla.
- Naučila ses tancovat a... - Nepotřebuju tvoje lichotky!
Nedokážu všechno dělat stejně jako ty!
Nejsem jako ty.
Jako já?
Přesně tak. Jsme naprosto odlišné!
Není to fér.
Máš obrovské štěstí!
Promiň.
Jsi malinko unavená.
Jaký druh dopisů jsi už psala?
Napsala jsem jich spoustu.
Dopisy dětí rodičům a naopak.
Dopisy sester bratrům. Dokonce i milostné dopisy.
Milostné dopisy? Ty? Taková slušňačka?
- Ano, a lidem se moc líbily. - Vážně?
Všechny byly plné lásky.
V dopise můžeš vyjádřit to,
co normálně říct nedokážeš.
Říkám si...
jsem na tebe tak zlá...
a ty se ke mně pořád chováš tak pěkně.
Chovám se pěkně?
Ano.
Já jen...
dělám to, co jsem se naučila.
Jestli nemůžeš spát, Isabello, povím ti o souhvězdích.
Dozvěděla jsem se o nich, když jsem pracovala ve hvězdárně.
Tak jo, povím ti o hvězdách,
které svítí v tomto ročním období.
Co je to?
To je od tvého otce.
Tohle budeš nosit, až z tebe bude debutantka.
To je pro tebe.
Co je to?
„Bavíš se?“
Co to znamená?
To jsou šaty z mojí firmy.
A nejspíš to doručil jeden z mých kolegů.
Vsadím se, že tě chce co nejdříve vidět.
Dneska odjíždíš, že jo?
Ano, dneska večer.
V tom případě...
se dnes na plese náramně pobavíme.
Doprovodíš mě?
Moc ráda!
Všichni se na tebe dívají.
Děje se něco?
Ne, ty bláhová.
Jsi velmi krásná.
Všichni jsou tak pěkně oblečení,
ale tobě to sluší nejvíc.
Zůstaň po mém boku, ano?
Dobře, slibuju.
Isabello.
Violet...
děkuju.
Není zač.
Jsi unavená?
Jsem, ale...
byla to zábava.
Ani jsem ti nepošlapala nohy.
To ne.
Co teď budeš dělat?
Začnu znovu psát dopisy.
Já...
chtěla bych, abys za mě napsala dopis.
Komu?
Mojí sestřičce.
Do rodiny Yorků jsem se nenarodila.
Amy.
Příště to musí být lepší.
Je to těžké, je válka.
Kde máš mámu?
Další opuštěné dítě.
I kdybychom ji mohli prodat, nejspíš nemá žádnou cenu.
- Už jsem se rozhodla. - Cože?
Bude to moje sestřička.
Nebuď hloupá. Nebudeš ji moct uživit.
Vždyť i ty jsi stále ještě dítě.
Jde o pomstu.
Byla jsem nucena žít tímto způsobem.
A osud tohoto dítěte by byl stejný.
Ale já zajistím, aby mělo šťastný život.
Nemám sice nic, ale díky mně bude mít aspoň šanci.
Tomu říkáš pomsta?
Nic s tím nechci mít společného, jestli zemřete.
Odteď budeš moje sestřička.
Jsem Amy.
Budu tvoje sestra.
Se...
Ses...
Jsem doma.
Ségra!
Otevřít, Taylor.
Je to dobrý?
Ségra!
Náš pokoj byl špinavý.
A neměly jsme skoro nic.
Ale tehdy...
jsem nemohla nic víc udělat.
Amy Bartlettová, předpokládám?
Jak se odvažujete sem tak vpadnout?!
Takže tohle je dítě té ženy.
V žilách jí proudí krev rodiny Yorkových.
Je to moje dcera.
Zapomeň na své jméno a na svou minulost a pojď se mnou.
Když to uděláš, zajistím, aby o to dítě bylo postaráno.
Je to pro její vlastní dobro.
Opravdu sis myslela, že se dá takhle žít donekonečna?
Sestřičko?
Nemohla jsem jí nabídnout nic.
Žádné sny, žádnou naději.
Pakliže to pro ni znamenalo mít lepší život...
Sestřičko!
Ségra!
Moje touha bránit ji a chránit...
se pro mě stala důvodem žít.
V ten den jsem zaprodala svobodu muži, který tvrdil, že je můj otec.
A tak skončila chudinka Amy.
Od té doby jsem od Taylor odloučena.
Bylo nám zakázáno se vídat.
Takový vztah...
Už jsem to zažila.
Neznala jsem své rodiče. Našli mě opuštěnou
a vychovali pro válku.
Ale pak se v mém životě objevil jeden člověk.
Naučil mě psát.
A vychoval mě tak, že jsem poznala, co je to láska.
Dal mi smysl života.
Já jsem nikdy nikomu nic nedala.
To není pravda, Isabello.
Dala jsi mi tvé přátelství, můj první dárek v životě.
A...
naučila jsi mě,
že držení za ruku může zahřát něčí srdce.
Věřím, že jsi dala Taylor více, než si to kdy dokážeš představit.
Dopis ti umožní vyjádřit své city.
Drahá Taylor...
Jednou ti to všechno vrátím.
Teď nic nemám, ale tvou laskavost ti odplatím.
Není třeba.
Proč ne? Já chci.
Nevím proč, ale...
nechci, abys to dělala.
No...
uvidím tě ještě někdy?
Nevím.
Ale pamatuj, slečno Amy...
jsem autospisovatelka.
Jsem tam, kde mě chtějí zákazníci.
Takže rytířka je pryč.
Teď si můžeme konečně promluvit.
Jistě.
Ten valčík na plese debutantek byl krásný.
Bylo to díky Violet,
slečno Lancasterová.
Říkej mi Ashley, prosím.
Chci s tebou mluvit
bez ohledu na původ nebo postavení.
Ahoj.
Mám pro tebe pár dopisů.
Pro Taylor?
Přesně tak. Tady.
Hej, ty tam. Dokáže číst?
Ne.
To je jako naschvál.
Tak já ti je přečtu.
Můžeme?
- Taylor! - Tak jo.
Velkej bratr.
Nejsem tvůj bratr.
To je fuk. Tak poslouchej.
První dopis je od mojí kolegyně, Violet Evergardenové.
„Jestli budeš někdy potřebovat nebo chtít mít v někom oporu, tak jsem tu pro tebe.“
Ten další nemá jméno ani zpětnou adresu.
Proč je tak krátký?
„Toto je kouzelné slovo, které tě ochrání.
Prostě řekni, ,Amy‘.“
To je všechno.
Taylor,
už nejsem Amy.
Vzdala jsem se svého jména kvůli lásce k tobě.
Opakuj si ho jako kouzelné zaklínadlo...
a moje víra, že budeš mít lepší život...
nikdy nevyprchá.
Ségra!
Prosím, Taylor...
Amy.
„ŘEKNI MOJE JMÉNO, KDYKOLIV TI BUDE SMUTNO“
Pošta.
Pošta!
Co se děje?
Pan Field zase není doma.
To je zvláštní, protože vždycky v noci dělá strašný kravál.
Můžu mu to dát.
Ne, je to do vlastních rukou. Přijdu znovu večer.
Hej! Ruce pryč od té motorky!
Rychle pryč! Takový starý křáp!
Pošta.
Pošta?
Děkuju.
S potěšením.
Kde je ten pošťák?
Pošta.
Moment, prosím.
Co je to tam za vysokou budovu?
Už jsem vám to říkal, je to rádiová věž!
Co je to rádio?
Doufám, že mě z toho nebude bolet hlava.
Nic takového.
Válka skončila už před čtyřmi lety.
Udělali jsme pokrok.
Navzdory výraznému světovému pokroku
se práce pošťáka nezměnila.
Každý den je to to samé.
Je to nudná práce.
Je to stejný symbol.
Velký brácho!
Bráško!
Panečku.
Ztratil ses?
To je tvůj bratr, Benedicte?
Nebo možná nemanželské dítě.
Dejte mi pokoj. Je tu jen na návštěvě.
Jsem...
Taylor!
Taylor Bartlettová!
Cože? Ty jsi holka?
Takže ty jsi slečna Taylor?
Jo!
Jsi Violet Evergardenová?
Asi má halucinace.
Tohle je dopis, který jsi napsala před třemi lety.
Píše se tam, že můžu přijít, jestli budu někdy něco potřebovat.
Proto jsem tady.
To je ta holka!
Máš nějaké potíže?
Mám prosbu.
Já...
Chtěla bych tu pracovat!
Tady?
„Až jednou opustíš sirotčinec a zjistíš,
že něco potřebuješ, vyhledej mou pomoc.
S úctou, Violet Evergardenová.“
Chápu.
Taylor, tys utekla ze sirotčince?
Ten dopis je adresován do sirotčince v Drosselu.
Neumím si představit, že by nechali holku ve tvém věku jen tak pobíhat.
Je to pravda?
Jo.
Krom toho jsi moc mladá na to, abys tady mohla pracovat.
Ne, prosím! Nemám žádné peníze!
Nicméně...
Chtěla bych tě o něco požádat.
Violet?
Je to... sestřička
jedné drahé přítelkyně.
Chci to vědět.
Co to znamená, že mě miluješ.
Asi to nějaký čas potrvá, než ji pošleme zpátky.
Bude to vyžadovat nějaké vyřizování.
Takže?
Dobře, do té doby se o ni můžeš postarat.
Co ty na to?
Hurá!
Budeš pomáhat autospisovatelům.
Ne, to nebudu.
Chci doručovat poštu!
Poštu?
Doručovat poštu?
Nechceš pomáhat autospisovatelům?
Ještě než jsem sem přišla, tak jsem se rozhodla, že budu pošťačkou.
Takový prcek nemůže dělat takovou práci!
Neříkej to! Prosím, bráško!
- Nejsem tvůj bratr! - Udělej to pro ni.
No tak, lidi.
Má pravdu. Benedicte...
přišla až sem. Proč bys ji nemohl zaškolit?
Slyšel jsi šéfa.
Poslouchej.
Může to vypadat snadně, ale doručování pošty je těžká práce.
Začneme tady s tím.
Kde?
Na adresy na obálkách.
Na, přečti si to.
No...
Dva jedna...
Je to, „2125 Alexandrova, Mier, Leiden“.
- Neříkej mi, že... - Ano!
Mier! Já to věděla!
Tady?
Jo.
Další adresa.
Hele, žádné poštovní schránky.
Takže jdeme do každého bytu zvlášť.
- Až ve čtvrtém patře? - Tak dál.
To pro dnešek stačí.
Jdeme zpátky.
Páni.
Doručuješ tolik psaní každý den?
A ani jednou ses nepodíval na mapu!
To je úžasné!
Každý dobrý pošťák své trasy zná nazpaměť.
Velký brácha.
Ne, počkej.
Můžu ti říkat učitel?
Děláš si legraci? Ani nápad!
Ono se to rozsvítilo úplně samo!
Po celém městě přecházejí na elektrické osvětlení.
Vážně?
Proč jsi chtěla být pošťačkou?
To je hloupá otázka!
Je to proto, že pošťáci přinášejí štěstí!
Můžu spát tady?
Ano.
Kde máš pokoj ty?
Je dole. Naproti schodů.
Mám celý pokoj pro sebe!
Učiteli!
Zítra mě zase něco nauč.
No... Ty ale neumíš číst.
Dnes jsi nepřečetla ani jednu adresu.
Jdou ti jenom čísla.
Jo.
Já neumím číst.
Mám problém se naučit abecedu.
Vždycky mi dopisy, které jsem dostala, četly jeptišky.
„Toto je kouzelné slovo, které tě ochrání.
Prostě řekni, ,Amy‘.“
Sestro...
přečtěte mi to znovu.
Neřekla jsem vám všechno.
Promiňte.
Taylor,
tu abecedu tě naučím.
Vážně?
Ano. Zítra začneme trénovat.
Trénink?
Chtěla jsem říct studovat.
Jestli se budeš snažit, uděláme z tebe skvělou mladou pošťačku.
Violet!
Ano, jsem Violet.
Myslíš, že jsem mimino, protože nemůžu spát sama?
Ne.
Dívá se ven?
Já mám méďu!
Spávaly jsme s tvou sestrou ve stejné posteli.
Vážně? Spaly jste spolu!
Ano.
Aha.
Říkám si, jestli jsme spolu taky spávaly.
Pověz mi o ní víc.
Vstávat, Taylor.
Dobré ráno.
Se dvěma pramínky to nebude držet.
Když zapleteš tři, zůstanou pohromadě.
Dobré ráno.
Dobré ráno!
Dobré ráno, ty rozkošná učeňko.
Myslela jsem, že jste odešel do důchodu, pane Lawrenci.
Mám příliš volného času, nemůžu si pomoct.
A co ty, Violet?
Slyšel jsem, že dnes budeš pomáhat s doručováním.
A jako abeceda, I jako inkoust,
U jako ucho, dnes je krásné počasí a je sucho.
E jako eskymák...
Violet?
Luculio.
Už je to dávno!
Počkat, proč jsi takhle oblečená?
Rozvážíme poštu!
Rozvážíš poštu s touhle holkou?
Je učeňka a já jí pomáhám se zaučením.
Pomáháš jí?
Kam máte namířeno?
Do Newtownu.
Je to přes most.
Luculio!
Tak zatím, Violet.
Já jsem Taylor!
Tak hodně štěstí v práci, Taylor.
Kdo to byl?
Je taky autospisovatelka.
A ten chlap?
To nevím.
Nikdy jsem ho neviděla.
- Tohle je Newtown? - Ano.
Zkus přečíst tu adresu.
Dobře 812 Re-tri-ka. Retrika.
- Co je tam? - Leiden.
Lei-den. Leiden.
Umím číst!
Tady to je!
Hej, Taylor.
Tudy.
Co je to?
Říká se tomu výtah.
Je to nové zařízení,
které se objevuje v nejnovějších bytových domech v Newtownu.
Jak to funguje?
Možná... Zkusme tohle.
Nefunguje to.
Hýbe se to!
To bylo naše patro!
Vrátím to zpátky.
Dokázaly jsme to!
Schody by byly rychlejší.
Dobrý den.
Panečku.
Pošta!
Děkuju.
To je od mé matky.
Marty!
Je tu dárek od babičky!
Vážně?
Co je to?
Zpomal!
To jsou bonbóny.
Hurá!
Opravdu to vypadalo, že jsem to tak chtěla?
Ano.
Vážně? Luculia je teď v Leidenu?
Ano. Byla tam s nějakým kavalírem.
Říkám si, jestli to nebyl její nastávající.
Svatba znamená, že bude končit jako autospisovatelka.
Ne, řekla, že nebude končit.
Ona bude pracovat i poté, co se provdá.
Vážně?
Časy se mění.
Mění?
Smysl života autospisovatelky
není jenom najít si muže a odejít do důchodu.
Tak co je to?
Ano, doteď to tak bylo.
Máte obě stejný sen?
Co?
Nenazývala bych to úplně snem.
Ale chci se stát nejlepší autospisovatelkou na světě.
Já chci psát romány. To je můj sen.
- Romány? - Vážně?
Vlastně už jsem napsala a odeslala jednu povídku.
Tolik snů a ideálů.
No... a co ty?
Můj sen?
Učiteli!
Nejsem tvůj učitel.
Čas na odpolední roznášky.
Taylor!
Určitě to nevadí?
Ne.
Nikdo mi nikdy šaty nekoupil!
Opravdu?
V sirotčinci se to všechno dědí.
Líbí se mi mít něco vlastního! Budu to opatrovat.
Stejně jako s ním!
Méďu budu opatrovat taky.
Mít něco cenného...
Je to...
skvělý pocit, že?
Říkám si, jestli to pro mě sestřička dělala taky.
Zapomněla jsem skoro všechno.
„Toto je kouzelné slovo, které tě ochrání.
Prostě řekni, ,Amy‘.“
Taylor, proč chceš být pošťačkou?
Chci být jako učitel, protože to on mi doručil dopis od sestry.
Zapomněla jsem, jaké to bylo, když jsem s ní žila,
ale pořád mám tenhle dopis.
Připomíná mi ji a její lásku ke mně.
To mi doručil učitel.
Doručil mi štěstí.
Doručování pošty je opravdu báječná profese.
Amy...
Taky chci doručovat štěstí.
Proč jí nenapíšeš dopis?
Ale já se zatím jenom učím číst.
Ani nevím, co bych napsala.
Taylor.
Jsem autospisovatelka.
Prosím,
pomůžu ti.
Myslíš, že se to sestře bude líbit?
Jen jí řekni, co cítíš.
Drahá sestřičko...
Co?
Víš, jak je to brzy?
Zpátky do sirotčince?
Ne.
Chceme, abys doručil jeden dopis.
Tos napsala ty?
Už umím číst i psát.
Posíláš to Amy Bartlettové?
Kde je adresa?
Tu nemáme.
Amy Bartlettová...
je teď Isabella Yorková.
Chodila do dívčí školy jako dědička rodiny Yorkových,
ale její stávající adresa není známa.
Není to tvá kamarádka?
Nějakou dobu jsme si posílaly dopisy.
Ale...
přestala psát.
Podle mě se provdala za nějakého důležitého aristokrata.
Ale nemáme možnost to zjistit.
Chceš, abych ji vystopoval?
- Ale to je... - Prosím.
Prosím!
Učiteli.
Ten dopis se musí dostat k sestřičce.
Všechny dopisy musí být doručeny.
Ale mám jednu podmínku.
Myslela jsem si, že tady budeš.
Tvrdá práce je fajn, ale potřebuješ i spánek.
Díky.
Moc dobré.
Skoro jsem zapomněla. Přišel ti dopis.
Mám to.
To byla ta jeho podmínka?
Jo. Ta jeho stará motorka už stejně dosluhovala.
Dávej na sebe pozor, Taylor.
Budu.
Jedeme.
Dobře.
Violet.
Ano?
Děkuju...
Violet.
Není zač.
Hodně štěstí, Taylor.
Ať je tvoje láska...
doručena.
Zdá se, že rodina Yorkových se velmi snažila
udržet Isabelliinu pravou identitu v utajení.
Pochází z mocného rodu s vazbami na královskou rodinu Drosselových.
Takže jen pár důstojných nápadníků přicházelo v úvahu.
Teď je musíme jen vyeliminovat.
Tady žije?
Toto panství vlastní hrabě Neville.
Místní vesničané říkají, že jej vídají často,
ale paní domu neviděli nikdy.
Ale obchodníci, co tady chodí,
říkají,
že v tuto hodinu ji vídávají v zadní části domu.
Promiňte.
Mám pro vás dopis.
Pro mě?
Ano, je pro Isabellu...
Teda Amy Bartlettovou.
Tady.
Taylor...
Bartlettová
To není možné.
„Drahá sestřičko...
Jeptišky mi řekly, co se stalo.
Říkaly,
že jsi pro moje dobro odešla někam daleko.
Ale i tak jsi mi poslala dopis.
Proto...
vím...
že jsem Taylor Bartlettová.
mladší sestra...
Amy Bartlettové.“
Moje...
malá sestřička.
Dobré ráno, Taylor.
Sestřičko…
Violet jí s tím pomohla.
Opravdu?
To jsem ráda.
Mám takovou radost.
Sestřičko…
Jako by si z oka vypadly.
Naučila se psát.
Když jsem ji viděla naposledy, byla tak malá.
Napíšu Taylor dopis.
A Violet taky.
Doručíte je?
Jasně.
Ale jednou to klidně může být někdo jiný.
Učiteli, viděla jsem tě brečet.
To tys brečela.
Jo, ale ty taky.
Tak dost.
Takže...
nemáš výčitky, že ses s ní nesetkala?
Ne.
Jakmile se stanu opravdovou pošťačkou,
zajdu tam a ty své dopisy si doručím sama!
Ještě jsi to nevzdala?
- Jistěže ne! Pošťáci totiž... - Doručují...
štěstí.
Že jo?
Amy.
Taylor Bartlettová byla adoptována rodinou Evergardenvých.
A až bude dost stará...
Páni!
...stane se pošťačkou.
Pošta.
Moment, prosím.
Kdy bude ta velká konstrukce dokončena?
Jednou.
Až přijde ten pravý čas.
Taylor!
„VYSLOV MÉ JMÉNO A NAŠE POUTO VYDRŽÍ NAVĚKY“